A–26
A–26 | |
![]() | |
A-26 | |
Általános adatok | |
Gyártó | Roessemann-Harmatta Gép és Csőgyár Részvénytársaság |
Gyártásban | 1948 |
Darabszám | 1 db |
Műszaki adatok | |
Tengelyelrendezés | B |
Nyomtávolság | 760 mm |
Fékezés | kézifék |
Teljesítmény | |
Névleges | 26 LE / 19 kW |
Engedélyezett legnagyobb sebesség | 40 km/h |
Kapcsolókészülék típusa | szabványos kisvasúti központi ütköző-vonó készülék |
Motorkocsi/Motormozdony-vontatás | |
Motor | |
Típusa | Kismotor- és Gépgyár II. IMC 130 |
Szerkezete | kéthengeres, álló hengerelrendezésű, négyütemű, előkamrás, vízhűtéses |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Az A–26 típusú mozdony egy egy példányban épült magyar kéttengelyes 760 mm nyomközű kísérleti dízelmozdony.
Gyártásának előzményei és kezdete
[szerkesztés]A mozdonytípus tervei a Gazdasági Vasutak Igazgatóságágának 1948-ban kiírt pályázatára készültek a Roessemann-Harmatta Gép és Csőgyár Részvénytársaságban (a gyár az államosítás után a Szállítóberendezések Gyára nevet vette fel). A cég a 760 mm nyomtávolságú, 40 km/h maximális sebességű A–26-os és a 600 mm nyomtávolságú, 20 km/h végsebességű B–26-os típusú dízelmozdonyokkal pályázott. Az A–26 típusból csak egy darab készült, a B–26-osokat azonban alkalmassá tették 760 mm-es nyomtávon való közlekedésre is.
A mozdony szerkezeti felépítése
[szerkesztés]A főkeret
[szerkesztés]A mozdony főkerete hegesztett kivitelű, acéllemezből készült.
Vonó- és ütközőkészülék
[szerkesztés]A mozdonyt szabványos központi ütköző-vonó készülékkel szerelték fel, melyek a főkerethez rugózottan kapcsolódnak.
Motorház, vezetőállás
[szerkesztés]A motortér a B–26-osénál hosszabb, eltérő kialakítású, valamint kettéosztott motortérajtókkal rendelkezik. A vezetőállás zárt, a mozdony közepétől kissé hátrébb található, a B–26-oséhoz képest jóval nagyobb ablakai miatt minden irányban jó kilátást biztosít. A mozdonyszekrény acéllemezből készült. A mozdonyvezető részére a vezetőfülkében támlás vezetőülés található. A vezetőállás mögött található tüzelőanyag-tartályt magába foglaló dobozt kettéosztották, felül az üzemanyagtartály, alul egy szerszámok tárolására kialakított hely volt található.
A motor
[szerkesztés]A mozdonyba kéthengeres, Ganz-Jendrassik rendszerű II. IMC 130 típusú négyütemű, előkamrás, 26 LE teljesítményű dízelmotor lett beépítve, amit a Kismotor- és Gépgyár készített. Az ugyancsak Ganz-Jendrassik rendszerű befecskendező szivattyú változó löketű, porlasztói nyitottak.
A motor indítása kézi forgattyúval (kurbli) történik.
Erőátvitel
[szerkesztés]A mozdonyt ezidáig ismeretlen típusú hajtóművel szerelték.
A B–26–osétól eltérő hajtómű megváltoztatott áttételezésének köszönhetően a sebességfokozatok száma 4-ről 8-ra emelkedett, így a mozdony képes volt a 40 km/h végsebesség elérésére.
Tengelyek
[szerkesztés]A kerekek kéregöntésűek, azokat a hornyos tengelyvégekre csavarkötéssel rögzítették. Rugózásuk tekercsrugóval történik. A mozdony belső csapágyazású, az ágyvezetékeken betétek segítségével állítani lehet.
Tengelyelrendezés: B
Fék
[szerkesztés]A fékrendszerről nincsenek megfelelő információink, valószínűsíthető azonban, hogy a B–26-oséval azonos kivitelű, ezek szerint a fék kézzel, vagy lábpedállal működtethető. A mozdony homokoló berendezése kézzel működtethető.
Jelzések
[szerkesztés]A mozdonyt a kor elvárásainak megfelelően petróleumvilágítású fényszórókkal szerelték.
A típus üzemben
[szerkesztés]Az egyetlen A–26-os mozdony GV 222. pályaszámon állt szolgálatba az 1950-es évek elején, a Dombóvári Gazdasági Vasúton. A gépről dombóvári tartózkodása alatt több fénykép is készült. A témával foglalkozó könyv a GV 222 psz. motormozdonyt az „ismeretlen típusú mozdonyok” közé sorolja.
- Visszaemlékezések szerint a mozdony igen megbízhatatlan volt, heti rendszerességgel adódtak üzemzavarok. Ez a típus kiforratlanságának volt betudható, mivel az A–26-os az első magyar második világháború utáni mozdonyfejlesztés, így szinte az alapokról kellett építkezni a mérnököknek.
Dombóvár után Fegyvernekre került, erről tanúskodik a Kisvasutak Baráti Köre Egyesület 2004/2. számú füzete, melyből kiderül, hogy a gép 1954-ben már ott tartózkodott. Még ebben az évben, december 8-án átszámozták GV 3500-ra. A mozdonyt ismeretlen helyen és időben selejtezték, majd feltehetően szétvágták.
Bár a típus üzem szempontjából teljes kudarc volt, mégis a vele szerzett tapasztalatok fontos alapot nyújtottak egy újragondolt, az elvárásokat jobban kielégítő mozdony tervezésének, mely végül a C–50 lett.
Források
[szerkesztés]- B–26-os mozdonyok Zsocab honlapján. [2007. augusztus 16-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2007. október 23.)
- Kisvasutak Baráti Köre Egyesület: A B–26-os mozdonyok
- Felek Ferenc, Marton Zsolt: A Fegyverneki GV. vázlatos története. KBK-füzetek 2004/2., 2004. május 11.[halott link]