Tóköz (tájegység)
A Rába, Rábca és a Mosoni-Duna összefolyása közt, a Hansággal szomszédos, mocsaras, számos holtágtól szeldelt, mély fekvésű sík terület, a Rábaköz északkeleti része, ami Győr-Moson-Sopron vármegye keleti részén helyezkedik el, az egykori Győr vármegye nyugati szélén.
Felszíne, leírása
[szerkesztés]Északnyugat-délkeleti irányú, keskeny partidűne sávokkal és a közöttük levő lapos, vizenyős mélyedésekkel tagolt. A partidűnék felszínét általában 1–6 m löszös homoklepel takarja. A Tóköz vizenyős mélyedései révén összeolvad a Hanság mocsarával, attól éles határ nem választja el.[1]
Vízrajza
[szerkesztés]- Tavai: Barbacsi- és a Fehér-tó, amelyek a korábban lecsapolt Kónyi-tóval együtt gazdag halállományukról voltak nevezetesek a kora újkorban.
- A szabályozások előtti folyóvizeket a Rába és a Rábca mellett a Barbacsi-tóba folyó Keszeg-ér és a Rábát a Rábcával összekötő Sárdos-ér (ez nem az a Sárdos-ér, amely a Marcalba ömlik) jelentette, amely utóbbi egyes szakaszain az Ásvány-ér, illetve a Söre-ere néven szerepelt.
Természeti értékei
[szerkesztés]A Rábca, illetve Keszeg-ér által természetes módon kialakult Barbacsi-tó és a Fehér-tó a táj legnagyobb természeti értéke. A szigorúan védett, csak engedéllyel látogatható Fehér-tavi ökoszisztémában mintegy 200 madárfaj (többek között a fokozottan védett vörös gém, nagy kócsag és bölömbika) tartozik. A lápos, mocsaras Hanság maradványaként fennmaradt, a Ramsari egyezmény hatálya alá eső vizes élőhelyeken olyan ritka állatfajok figyelhetők meg, mint például a patkányfejű pocok, vagy a lecsapolásokkal párhuzamosan mára sajnos csak igen kevés helyen megmaradt réti csík és lápi póc halfajok.[2]
Története
[szerkesztés]A Rábaköz északkeleti, az egykori Győr vármegyébe eső felén alakult ki a tóközi járás. A Rábaköz délnyugati – Sopron vármegyei – részétől nemcsak elnevezésében, hanem alaktanilag is különbözik. A két terület közötti egykori közigazgatási határ a Rábacsécsénytől Bősárkányig húzódó geológiai törésvonalon található.[1] A 19. században végezték el a vizeinek rendezését, addig gyakoriak voltak az árvizek. A fejlettebb, késő középkori hagyományokban gazdag kisalföldi paraszti kultúrán belül az archaikusabb arculatú kistájak közé tartozott. Lakossága a honfoglalás óta magyar, a hódoltság időszakában bolygatott terület volt. A 18. században főleg magyar, elvétve német telepesekkel egészült ki népessége. Több folytonos evangélikus magyar községe található itt: Tárnokréti, Rábcakapi, Farád.[3]
Települések
[szerkesztés]Barbacs,[m 1] Bezi, Cakóháza, Fehértó, Győrsövényház, Ikrény, Markotabödöge, Rábapatona, Rábcakapi, Tárnokréti.
Nevezetességei
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/3f/%C3%96ttev%C3%A9ny_l%C3%A9gifot%C3%B32.jpg/250px-%C3%96ttev%C3%A9ny_l%C3%A9gifot%C3%B32.jpg)
Megjegyzések
[szerkesztés]Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ a b Takács Károly: Árpád-kori csatornarendszerek kutatása a Rábaközben és a Kárpát-medence egyéb területein. (magyarul) Korall, 1. sz. (2000) 27–61. o. ISSN 1586-2410 Hozzáférés: 2015. május 1. (PDF)
- ↑ A Rábaköz-Tóköz-Hanságmente bemutatása. rabakoz.celodin.hu (a Rábaköz-Tóköz-Hanságmente Településeinek Regionális Fejlesztési Társulása nevű szervezet weboldala) (magyarul) (Hozzáférés: 2015. május 1.) (HTM) arch
- ↑ Irod. Horváth János: Töredék Tóközről (Tudományos Gyűjtemény, 1823, III); Vajkai Aurél: Adatok a Tóköz néprajzához (Dunántúli Szle, 1940)
Források
[szerkesztés]- Magyar néprajzi lexikon V. (Szé–Zs). Főszerk. Ortutay Gyula. Budapest: Akadémiai. 1982. 309. o. ISBN 963-05-2443-0
- Bokor József (szerk.). Tóköz, A Pallas nagy lexikona. Arcanum: FolioNET (1893–1897, 1998.). ISBN 963 85923 2 X. Hozzáférés ideje: 2015. május 1.
- A Rábaköz-Tóköz-Hanságmente bemutatása. rabakoz.celodin.hu (a Rábaköz-Tóköz-Hanságmente Településeinek Regionális Fejlesztési Társulása nevű szervezet weboldala) (magyarul) (Hozzáférés: 2015. május 1.) (HTM) arch
További információk
[szerkesztés]- Dominkovits Péter: A Neuhold család tóközi birtoklásáról: Vázlat egy XVIII–XIX. századi Győr megyei középbirtok történetéről. (magyarul) Arrabona – Múzeumi közlemények (Győr), 31–33. évf. (1994) 107–125. o. ISSN 0571-1304 Hozzáférés: 2015. május 1.