Dayal-rigó
Dayal-rigó | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() Hím
| ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Természetvédelmi státusz | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Nem fenyegetett![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Rendszertani besorolás | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Tudományos név | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Copsychus saularis (Linnaeus, 1758) | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Hivatkozások | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
![]() A Wikifajok tartalmaz Dayal-rigó témájú rendszertani információt. ![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Dayal-rigó témájú médiaállományokat és Dayal-rigó témájú kategóriát. |
A Dayal-rigó (Copsychus saularis) a madarak osztályának verébalakúak (Passeriformes) rendjéhez és a légykapófélék (Muscicapidae) családjához tartozó faj.[1][2]
Banglades hivatalos madara.[3]
Rendszerezése
A fajt Carl von Linné svéd természettudós írta le 1758-ban, a Gracula nembe Gracula Saularis néven.[4]
Alfajai
- Copsychus saularis adamsi Elliot,
- Copsychus saularis amoenus (Horsfield, 1821)
- Copsychus saularis andamanensis Hume, 1874
- Copsychus saularis ceylonensis P. L. Sclater, 1861
- Copsychus saularis erimelas Oberholser, 1923
- Copsychus saularis masculus Ripley, 1943
- Copsychus saularis musicus (Raffles, 1822)
- Copsychus saularis nesiarchus Oberholser, 1923
- Copsychus saularis pagiensis Richmond, 1902
- Copsychus saularis pluto Bonaparte, 1850
- Copsychus saularis prosthopellus Oberholser, 1923
- Copsychus saularis saularis (Linnaeus, 1758)
- Copsychus saularis zacnecus Oberholser, 1912[2]
Előfordulása
Dél- és Délkelet-Ázsiában, Banglades, Bhután, Brunei, Kambodzsa, Kína, India, Indonézia, Laosz, Malajzia, Mianmar, Nepál, Pakisztán, a Fülöp-szigetek, Szingapúr, Srí Lanka, Thaiföld és Vietnám területén honos.
Természetes élőhelyei a szubtrópusi vagy trópusi síkvidéki és hegyi esőerdők, mocsári erdők, mangroveerdők, lombhullató erdők és cserjések, valamint szántóföldek, ültetvények és vidéki kertek. Állandó, nem vonuló faj.[5]
Megjelenése
Testhossza 19–21 centiméter beleértve a farkát is, amelyet általában felfele tart. Testtömege 29–51,3 gramm.[4] Alakja hasonlít a vörösbegyéhez, de a farka hosszabb. A hím feje, háta és torka fekete, szárnyán egy fehér csík található. Hasa és a farkának az alja fehér, teteje szürke. A tojónak ott szürke, ahol a hímnek fekete, így könnyen megkülönböztethetőek.
![]() |
![]() |
![]() |
Életmódja
Tápláléka főleg rovarokból áll és más gerinctelenekből.[4]
Szaporodása
Szaporodási időszaka márciustól júniusig tart, egyes helyeken januártól júniusig. Fészekalja 4–5 oválias, halványkék, barna foltos tojásból áll. A tojó csak 8–14 napig ül a tojásokon. A fészek rendelkezik egy erős szaggal. A tojók többet foglalkoznak a fiókákkal mint a hímek, a hímek ebbe az időszakba nagyon agresszívak és védik a területüket.
Természetvédelmi helyzete
Az elterjedési területe rendkívül nagy, egyedszáma pedig stabil. A Természetvédelmi Világszövetség Vörös listáján nem fenyegetett fajként szerepel.[5]
Jegyzetek
- ↑ A Jboyd.net rendszerbesorolása. (Hozzáférés: 2019. június 23.)
- ↑ a b A taxon adatlapja az ITIS adatbázisában. Integrated Taxonomic Information System. (Hozzáférés: 2019. június 23.)
- ↑ National Icons of Bangladesh. Bangla2000. (Hozzáférés: 2010. augusztus 5.)
- ↑ a b c Hand Books the Birds. (Hozzáférés: 2019. június 23.)
- ↑ a b A faj adatlapja a BirdLife International oldalán. (Hozzáférés: 2019. június 23.)