Rédei László
Rédei László | |
![]() | |
Arcképe a SZTE EK gyűjteményéből | |
Született | 1900. november 15.[1][2] Rákoskeresztúr[3] |
Elhunyt | 1980. november 21. (80 évesen)[1][2] Budapest[4] |
Álneve | Ladislaus Rédei |
Állampolgársága | magyar |
Nemzetisége | magyar |
Foglalkozása |
|
Tisztsége | elnök (1947–1949, Bolyai János Matematikai Társulat) |
Iskolái | Budapesti Tudományegyetem (–1921) |
Kitüntetései |
|
Sírhelye | Fiumei Úti Sírkert[8] |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Rédei László témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Rédei László (Rákoskeresztúr, 1900. november 15.[9] – Budapest, 1980. november 21.) Kossuth-díjas matematikus, egyetemi tanár, a magyar absztrakt algebrai iskola megalapozója. A Magyar Tudományos Akadémia rendes tagja.
Kutatási területei: algebrai számelmélet, algebra, geometria.
Élete, munkássága
[szerkesztés]Rédei Imre posta és távirdai tisztviselő és Horváth Ida fiaként született. 1921-től 1940-ig középiskolai tanárként tanított Budapesten, Miskolcon és Mezőtúron.[10] Eközben 1932-ben a debreceni Tisza István Tudományegyetemen magántanári képesítést szerzett és 1934–1935-ben Humboldt-ösztöndíjasként Göttingenben folytatott tanulmányokat.[10][11] 1940-ben az Eötvös Loránd Matematikai és Fizikai Társulat Kőnig Gyula-díjjal tüntette ki.
Még abban az évben a szegedi Horthy Miklós Tudományegyetemre került, ahol 1941-ben egyetemi tanárrá nevezték ki. Először a geometriai, majd az algebra és számelméleti tanszéket vezette.
Pályafutása során közel százötven dolgozatot és öt könyvet írt. Legjelentősebb eredményeit az algebra és a számelmélet területén, a véges Abel-csoportok elméletében érte el. Tétele a magyar matematika egyik legszebb gyöngyszeme, hatásos eszköznek bizonyult az n-dimenziós euklideszi terek térfedő kockarácsainak vizsgálatánál, egyben fontos számelméleti vonatkozásai is vannak, és segítségével meglepő kódoláselméleti eredmények születtek. További eredményei a p-csoportokkal, a végesen generált félcsoportokkal, illetve a félcsoportok és gyűrűk bővítéselméletével kapcsolatosak. Rédei Lászlót az MTA 1949-ben levelező, 1955-ben rendes tagjává választotta.
Rövidebb tanulmányutakon járt az NDK-ban, az NSZK-ban, Ausztriában, a Szovjetunióban, Csehszlovákiában, Svédországban, Norvégiában, Jugoszláviában. 1967-től újra Budapestre költözött és az MTA Matematikai Kutatóintézet Algebrai Osztályát vezette.
Fia, L. B. Rédei Szegeden kezdett tanulmányait Svédországban fejezte be elméleti fizikusként. Balesetben elhunyt még apja életében, azonban a halálhírt már nem mondták el apjának, aki akkor már idős volt és beteges. Feleségével együtt a Kútvölgyi Kórház krónikus osztályára kerültek. Hosszú betegeskedés után egy infarktus következtében 1980. november 21-én hunyt el, sírja a budapesti Fiumei Úti Sírkert MTA parcellájában található.[12][13]
Könyvei
[szerkesztés]- Algebra I. kötet, Akadémiai Kiadó, Budapest, 1954.
- Theorie der endlich erzeugbaren kommutativenHalbgruppen, 1963.
- Begründung der euklidischen und nichteuklidischen Geometrien nach F. Klein., Budapest, 1965.
- Theorie der endlich erzeugbaren kommutativenHalbgruppen, 1970.
- Endliche p-Gruppen, Akadémiai Kiadó, Budapest, 1989[12][14]
Szerkesztései
[szerkesztés]- Acta Mathematica Hungarica társszerkesztő, 1950-
- Semigroup Forum társszerkesztő, 1969-
Társasági tagság
[szerkesztés]- Eötvös Loránd Matematikai és Fizikai Társaság (1922–1947)
- Bolyai János Matematikai Társaság (1947–)
- Deutsche Mathematiker Vereinigung (1934–)
- Deutsche Akademie der Naturforscher Leopoldina (1962–)
Emlékezete
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/44/Szeged-matematikus1.jpg/200px-Szeged-matematikus1.jpg)
Rédei László születésének 100. évfordulóján (2000-ben) a szegedi Dóm tér Nemzeti pantheonjában domborművet avattak fel Rédei László, Kalmár László és Szőkefalvi-Nagy Béla akadémikusok tiszteletére.[15][16]
Díjai, elismerései
[szerkesztés]- Kőnig Gyula-díj (1940)
- Kossuth-díj arany fokozata (1950, 1955)
- A felsőoktatás kiváló dolgozója (1954)
- József Attila emlékérem (1970)
- Munka érdemrend arany fokozata (1970)
- Szele Tibor-emlékérem (1973)
- posztumusz Magyar Örökség díj (2007)[17]
Kapcsolódó szócikkek
[szerkesztés]Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ a b MacTutor History of Mathematics archive. (Hozzáférés: 2017. augusztus 22.)
- ↑ a b BnF források (francia nyelven)
- ↑ MacTutor History of Mathematics archive
- ↑ Integrált katalógustár (német nyelven). (Hozzáférés: 2014. december 31.)
- ↑ https://web.archive.org/web/20120214122224/http://members.chello.hu/szalax/kossuthdij_1950.htm
- ↑ https://web.archive.org/web/20120214122550/http://members.chello.hu/szalax/kossuthdij_1955.htm
- ↑ http://www.magyarorokseg.hu/dijazottak_tablazata
- ↑ BillionGraves (angol nyelven)
- ↑ Születési bejegyzése a rákoskeresztúri polgári születési akv. 261/1900. folyószáma alatt. (Hozzáférés: 2022. október 26.)
- ↑ a b Lásd: Rédei László az SZTE Egyetemi Könyvtár oldalán
- ↑ Lásd: Rédei László a MacTutor oldalán
- ↑ a b Lásd:WIEGANDT RICHÁRD: Rédei László, történelmi háttérben. Szubjektív emlékek
- ↑ Budapesti Negyed 25. (1999/3)
- ↑ Rédei még 1977-ben leadta a kész kéziratot, de pénzhiány miatt a kiadó csak 1989-ben, Rédei halála után 9 évvel jelentette meg a könyvet.
- ↑ Lásd: Rédei László (1900. XI. 15. | 1980. XI. 21.) Polygon X. köt. 2. szám 2000. nov.
- ↑ Lásd: www.kozterkep.hu Archiválva 2019. október 12-i dátummal a Wayback Machine-ben
- ↑ Lásd a Magyar Örökség díj oldalát Archiválva 2008. október 25-i dátummal a Wayback Machine-ben
Források
[szerkesztés]- Magyar életrajzi lexikon : 1000–1990. Javított, átdolgozott kiadás, Budapest, 2001
- Szegedi egyetemi almanach : 1921–1995. I. köt. (1996). Szeged, Mészáros Rezső. Rédei László lásd 403-404. p. ISBN 963-482-037-9
További információk
[szerkesztés]- Wiegandt Richárd: Rédei László, történelmi háttérben Szubjektív emlékek
- Rédei László az SZTE Egyetemi Könyvtár oldalán
- Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3
- Rédei László a MacTutor oldalán
- Rédei László (1900. XI. 15. | 1980. XI. 21.) Polygon X. köt. 2. szám 2000. nov.