Python 5
Python 5 | |
![]() | |
Python 5 rakéta, a háttérben egy Shafrir | |
Funkció | kis hatótávolságú légiharc-rakéta |
Gyártó | RAFAEL Armament Development Authority |
Szolgálatba állítás | 2005 |
Hordozó repülőgépek | F–16 Fighting Falcon, F–15 Eagle |
Irányítás | Képalkotó infravörös önirányítás |
Robbanótöltet | 11 kg repesz-romboló |
Kormányzás | Aerodinamikai |
Méret- és tömegadatok | |
Hossz | 3,096 m |
Szárnyfesztáv | 0,64 m |
Törzsátmérő | 0,16 m |
Indulótömeg | 103,6 kg |
Repülési jellemzők | |
Max. sebesség | 4 Mach |
Hatótávolság | 20 km felett |
Háromnézeti rajz | |
![]() | |
A két Shafrir és a három Python rakéta összehasonlító ábrája | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Python 5 témájú médiaállományokat. |
A Python 5 infravörös önirányítású, kis hatótávolságú légiharc-rakéta, melyet a Python 4 továbbfejlesztésével hoztak létre Izraelben, az 1990-es évek végén. Jelenleg ez a legkorszerűbb izraeli légi közelharc-rakéta. A rakéta képes az indító repülőgép mögött repülő célok megsemmisítésére is. A rakéta fellhasználásával kis hatótávolságú légvédelmi rakétakomplexumot is létrehoztak, ez a Spyder–SR.
A rakéta infravörös érzékelője, elődeivel ellentétben nem csak a cél infravörös sugárzásának irányát érzékeli, hanem – egy kamerához hasonlóan – részletes képet alkot róla. Ez nehezíti az ellentevékenységet (infracsapdákkal nem, vagy csak nehezen lehet ellene védekezni), és lehetővé teszi az indítás utáni célbefogást (LOAL – Lock On After Launch). Ilyenkor az indítás pillanatában a rakéta érzékelője nem látja közvetlenül a célt, arra csak a repülés közben áll rá. Ez lehetséges távoli célok elleni indításnál (a rakéta hatótávolsága nagyobb, mint a többi infravörös rakétáé), mert a cél túl távol van az indítás pillanatában, és lehetséges az indító repülőgép mellett, vagy mögött található ellenséges repülőeszközök elleni alkalmazásnál. A rakéta, a cél képét látva, nem a legmelegebb részt célozza meg (mint a hagyományos infravörös irányítórendszerek), hanem a repülőeszköz legsebezhetőbb pontját (például repülőgépek esetén nem a hajtómű forró kiömlőnyílását a törzs végén, hanem a törzs és a szárny csatlakozását vagy a pilótakabint).
Az érzékelő képét a fedélzeti számítógép dolgozza fel, melynek számítási teljesítménye nagyobb, mint amivel egy korai gyártású F–16 összes számítógépe együttesen rendelkezik, az előd Python 4 számításai teljesítményének mintegy százszorosa.
Első légi győzelmét 2006. augusztus 7-én érte el a rakéta, ekkor egy izraeli F–16 lőtt le vele a Hezbollah egy iráni pilóta nélküli repülőgépét.[1]
Külső hivatkozások
Jegyzetek
- ↑ Python 5 Gets First Kill Archiválva 2006. november 15-i dátummal a Wayback Machine-ben by James Dunnigan