Provence-Alpes-Côte d’Azur
Provence-Alpes-Côte d’Azur | |||
![]() | |||
Calanque de Sugiton | |||
| |||
Közigazgatás | |||
Ország | ![]() | ||
Rang | régió | ||
Székhely | Marseille | ||
Megyéi | Alpes-de-Haute-Provence (04) Alpes-Maritimes (06) Bouches-du-Rhône (13) Hautes-Alpes (05) Var (83) Vaucluse (84) | ||
Népesség | |||
Teljes népesség | 5 127 840 fő (2021. jan. 1.)[1] | ||
Népsűrűség | 156,6 fő/km² | ||
Földrajzi adatok | |||
Terület | 31 400 km² | ||
Időzóna | |||
![]() | |||
Provence-Alpes-Côte d’Azur régió elhelyezkedése | |||
Provence-Alpes-Côte d’Azur weboldala | |||
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Provence-Alpes-Côte d’Azur témájú médiaállományokat. |
Provence-Alpes-Côte d’Azur (PACA, okcitánul Provença-Alps-Còsta d'Azur) Franciaország délkeleti régiója, melyet délről Monaco és a Földközi-tenger, keletről Olaszország, északról és nyugatról pedig francia területek határolnak. Ez az ország egyik legfontosabb turisztikai régiója.[2] Nagyobb városai: Marseille, Nizza, Toulon, Aix-en-Provence.
Neve, történelmi részei
[szerkesztés]Mai területe nagyjából egybeesik az egykori Provence tartománnyal, kiegészülve a következő szomszédos területekkel: a Comtat Venaissin (Venaissin-i grófság) néven ismert egykori avignoni pápai állami terület; az 1860-ban csatolt egykori szardíniai-piemonti Nizza megye, amelynek tengerpartját Côte d’Azur néven ismerik; valamint a korábbi francia Dauphiné tartomány délkeleti része a francia Alpokban.
A régió zászlaja a hajdani provinciák jelképeit egyesíti:
- sas: Nizza városának, egyben a hajdani Nizzai grófságnak a jelképe
- delfin: az egykori Dauphiné provincia, valamint Hautes-Alpes megye (département) jelképe
- csíkok: eredetileg Katalónia színei, melyeket a Provence-i grófság is átvett.
Történelmi provinciák a régió határain belül:
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2c/Provence-Alpes-Cote_d%27azur_Provinces.svg/200px-Provence-Alpes-Cote_d%27azur_Provinces.svg.png)
- történelmi Provence (1482-től Franciaországé)
- északon a Dauphiné (1349-től francia terület)
- Avignon és Vaison Vaucluse (Franciaország a forradalom alatt integrálta)
- Nizza (Nice) megye (hozzácsatolva 1860-ban)
- Tenda és Briga (hozzácsatolva 1947-ben).
- Monaco egy független tengerparti enklávé.
A mai régió neve a nagyobb fenti részekre utal: Provence-Alpes-Côte d’Azur, rövidítése PACA. Bár hivatalos elnevezése változatlan, a régió 2018-ban felvette a Région Sud márkanevet, hogy elkerülje a teljes hosszú név és a népszerűtlen PACA rövidítés állandó használatát.[3]
Földrajza
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c0/Reliefkarte_Provence-Alpes-C%C3%B4te_d%27Azur_2018.png/260px-Reliefkarte_Provence-Alpes-C%C3%B4te_d%27Azur_2018.png)
Provence-Alpes-Côte d'Azur régió területe 31 400 km². Északon Auvergne-Rhône-Alpes régióval, nyugaton Occitanie régióval, keleten Olaszországgal határos, déli határa a Földközi-tenger. A partvidék régióhoz tartozó része a Rhône-deltától kelet felé – a közbeékelt Monaco kivételével – a francia-olasz határig terjed, magába foglalva a francia Riviérát is.
Tengerpartja több mint 700 km hosszan nyúlik el. A Riviéra öbleit és városait északon két alacsony, erdővel benőtt hegység keretezi, az Esterel és a Maures. A nyugati tengerpartot mészkő sziklafalak uralják, közéjük mélyen bevágódó tengeröblökkel. A Rhône deltájának két ága közötti vidék a Camargue híres, védetté nyilvánított területe tavakkal, (Vaccarès-tó), mocsarakkal, legelőkkel és rizsföldekkel. Nyugatabbra a Berre-tó (Étang de Berre) terül el, partjaira vegyipari üzemeket telepítettek.
A tótól északra fekvő Crau-síkság egykor sztyepp volt. Ez már a Belső-Provence (Provence intérieure) sok színű vidéke. A Crau déli része szárazabb, északi részén viszont a kiépített öntözőcsatornák hatására rétek, gyümölcsösök, olajfaligetek sorakoznak.[4] Tovább észak felé az Alpilles (498 m) lejtős felszíne emelkedik ki a síkságból. Vöröses nyomok utalnak arra, hogy 1822-ben itt fedezték fel és kezdték bányászni a bauxitot (Les Baux-de-Provence). Keleten a Durance völgye választja el a szintén nyugat–keleti irányú, de jóval magasabb Luberon-hegységtől (1125 m).[5]
A régió tájai, domborzati formái nagyon változatosak. A Rhône bal partján és itteni mellékfolyóinak (Aygues, Durance) völgyeiben a terep viszonylag sík. A Vaucluse-síkságot hordalék töltötte fel. A Középső- és a Felső-Provence-ban már az Alpok nyugati nyúlványai emelkednek. A Luberont is az Alpok előhegyei között említik a Lure- (1826 m), a Saint-Victoire- (1011 m), a Sainte-Baume hegyekkel (1147 m) és az északi Mont Ventoux-val (1910 m) együtt, melyeket néhol fennsíkok szakítanak meg (Valensole-fennsík).
A PACA régió keleti peremét a francia Déli-Alpok magashegységei uralják, melyeket többek között a Drôme folyó völgye választ el a francia Északi-Alpoktól. A Déli-Alpok az északinál némileg szárazabbak, folyóvölgyei szűkebbek, déli részein már a mediterrán éghajlat hatása érződik.
A régió magashegységeihez tartozik az olasz-francia határvidéken 3000 m fölé emelkedő Cotti-Alpok déli része. Attól keletre a Tengeri-Alpok (Alpes maritimes) terül el a Pelat-hegységgel (3051 m), melynek „szomszédja” a Mercantour-Argentera- (Gélas-csúcs az országhatáron, 3143 m) és a Trois-Évêchés-hegység (Tête de l'Estrop, 2961 m). A Dauphiné Alpok (Hautes-Alpes megye) Écrins-hegységében van Provence-Alpes-Côte d’Azur régió legmagasabb pontja (Barre des Écrins, 4102 m).
A francia Elő-Alpok (Préalpes) a nagy Alpok nyugati és északi peremét alkotó, főként mészkőből álló alacsonyabb hegyvonulatok csoportja, melynek észak–déli irányú hatalmas íve délen csaknem a tengerpartig húzódik. A déli Elő-Alpoknak a régióhoz tartozó részei (délről északfelé) a Nizza-i, a Castellane-i és a Digne-i Elő-Alpok. Az Elő-Alpok nedvesebbek és hóval fedettebbek, mint a központi Alpok. Gazdasági szempontból ez az erdők, a rétek és az állattenyésztés kiváltságos területe, valamint a természeti környezettel egyensúlyban lévő hagyományos hegyi civilizáció vidéke.[6]
A régióban az urbanizáció miatt 1970 és 2000 között a művelt terület 20%-kal csökkent, különösen a tengerparti részeken.
Vízrajza
[szerkesztés]A régió területe a Földközi-tenger vízgyűjtőjén fekszik. Vízfolyásainak javarésze a Saône-Rhône folyórendszeréhez tartozik, kivéve a tengerbe közvetlenül torkolló folyókat, mint az Argens (torkolata Fréjus-nél) és a Var (torkolata Nizzánál).
A régió nyugati határán folyik Franciaország legbővízűbb folyója, a Rhône. Itteni jelentősebb mellékfolyója az Aigues, az Ouvèze és legnagyobb bal parti mellékfolyója, a Durance. A Rhône alsó folyásán, Arles-nál két ágra bomlik (Nagy- és Kis-Rhône) és deltatorkolattal ömlik a tengerbe. Völgyét és a Camargue vidékét hosszan kiépített gátak védik az árvizektől.
Az Alpok magashegységeiben eredő Durance a régió központi területein folyik végig és Avignon mellett ömlik a Rhône-ba. Gyors, nagy esésű alpesi patakok és folyók táplálják. Jelentősebb jobb oldali mellékfolyója középső folyásán a Büech, alsó folyásán a Calavon (Coulon); bal parti mellékfolyói: a Guil, az Ubaye, a Sasse, a Bléone, az Asse és a Verdon.
A Durance-völgy a francia Déli-Alpok létfontosságú tengelye. Franciaország második legnagyobb víztározója (28 km²), a folyón 1959-ben felduzzasztott Serre-Ponçon-tó és gátja szabályozza a Durance vízjárását, völgyében biztosítja az öntözéses növénytermesztést, a vízerőmű nagy mennyiségben termel villamosenergiát.[7] A Verdonon kialakított legnagyobb víztározó a Verdon-kanyon végénél kezdődő Saint-Croix-tó (22 km²). Az 1960-as évek óta a Durance és a Verdon gátakkal és vízerőművekkel erőteljesen kiépült, ez lehetővé tette az öntözéses mezőgazdaság, az ipar és a turizmus fejlesztését, a vízhiányos és sűrűn lakott partmenti területek biztonságos ivóvízellátását. A Durance-Verdon rendszer a régió vízfelhasználásának kb. 60%-át fedezi és villamosenergia-termelésének 50%-át adja.[8][9]
Csatornák
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f1/12.04.13_Roquefavour_a.jpg/190px-12.04.13_Roquefavour_a.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1f/Mont_Pelat_2.jpg/190px-Mont_Pelat_2.jpg)
A vízfelhasználást biztosító csatornarendszer Provence-ban évszázados hagyomány. A napjainkban is létező Saint-Julien-csatornát (canal Saint-Julien) először 1171-ben ásták ki.[10] A Crau-síkság öntözésére készült a 16. században a canal de Craponne.[11] Egyaránt a 19. század közepén épült a ma is működő canal de Carpentras öntözőcsatorna Vaucluse megyében – eredetileg 69 km-en (ma 85 km), a földekre juttató mellékcsatornák hossza több száz kilométer[12] –, valamint szintén a Durance-ból kiinduló 80 km-es canal de Marseille, a nagyváros ivóvíz-ellátásának is egyik fő forrása.[13]
A 20. század második felének jelentős létesítménye Bouches-du-Rhône és Var megyében a canal de Provence. Egyes szakaszainak összesített hossza: kb. 100 km nyílt és 130 km fedett csatorna.[14] Két millió össznépességű 110 településre juttatja el a Verdon, kisebb részben a Durance vizét és 45 ezer hektár földterület öntözését teszi lehetővé.[15] A hajózócsatornák közül megemlíthető az Arles-ból Port-de-Bouc kikötővárosba vezetett 47 km hosszú csatorna.[16]
Tavak
[szerkesztés]A víztározókon kívül kisebb-nagyob természetes tavak sokasága található a hegyekben, melyek medencéjét gleccserek hozták létre. Ilyen az Eychauda-tó az Écrins-hegységben (lac de l'Eychauda, 2514 m tengerszint feletti magasságban)[17] vagy az Allos-tó (lac d'Allos, 2228 m), Európa egyik legnagyobb természetes magashegységi tava.[18]
A tengermelléki Camargue legnagyobb tava a sós Vaccarès-tó (65 km²). Legmélyebb részén is alig két méter, a Rhône deltájában vándormadarak fontos pihenőhelye. A delta és Marseille között elterülő nagy lagúna a Berre-tó (Étang de Berre, 155 km²), melyet a Touloubre és az Arc nevű folyó táplál és egy 6,5 km-es csatorna (canal de Caronte) köt össze a Fos-öböllel és azon át a tengerrel. A tó partjain és környékén nagy ipari övezet létesült olajfinomítókkal, és itt van (Marignane-ban) a Marseille Provence repülőtér.
Nemzeti és natúrparkok
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/26/Provence_natural_parks_map-fr.svg/260px-Provence_natural_parks_map-fr.svg.png)
Franciaországban 2020-ig tizenegy nemzeti parkot (parc national) hoztak létre, ebből nyolc van az ország európai területén, közülük négy a PACA régióban. Kettő a Földközi-tenger partvidékének, kettő az Alpok, illetve Elő-Alpok hegyvidékének része.[19]
- A Calanques nemzeti park a Marseille és Cassis között húzódó Massif des Calanques hegységre és sziklás tengeröbleire terjed ki.
- A Port-Cros nemzeti park a Francia Riviéra nevezetes üdülőhelye, Hyères körzetében található szigetcsoport területének jelentős részét foglalja magában; legnagyobb szigete a Porquerolles (L'île de Porquerolles).
- Az Écrins nemzeti park az Alpokhoz tartozó Écrins-hegység nagyrészét fedi le, részben kiterjed a szomszédos Auvergne-Rhône-Alpes régióra is. A francia északi és déli Alpok közötti határon, az Isère és a Durance vízválasztóját vidékét foglalja magában.
- A Mercantour nemzeti parkot a Riviérától északra elterülő hegységek és folyóvölgyek egy részének területein alakították ki Alpes-Maritimes és Alpes-de-Haute-Provence megyében.
A 2020-as évek elejére a régióban kilenc regionális natúrparkot (parc naturel régional) létesítettek: Alpilles-, Baronnies provençales-, Camargue-, Luberon-, Mont-Ventoux-, Préalpes d’Azur-, Queyras-, Sainte-Baume- és Verdon natúrpark. Közülük néhányat a szomszédos régióval közös területen alakítottak ki. A kilenc park a régió területének kb. 30%-ára terjed ki.[20][21]
Éghajlata
[szerkesztés]PACA-t a mediterrán éghajlat jellemzi. A nyár forró (átlag 23 °C júliusban a tengerparton), vagy nagyon forró a szárazföldön (több, mint 35 °C). Az Alpokban, az alacsonyabb hőmérséklet (18-20 °C).
A terület különösen napos: a napsütéses órák száma 2700-3000. A tél hideg a zord, havas hegyek között, de enyhe a tengerparton, különösen a francia Riviérán. A Rhone-völgy, és a partmenti rész a misztráltól szenved, mely hideg és keményen fúj észak felől.
Az éves csapadék változó; 600 mm (Rhône-delta), 1000 mm (Alpok) között, de nagyon egyenlőtlenül oszlik el.
Közigazgatási beosztása
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6e/Provence-map.svg/240px-Provence-map.svg.png)
Megye | (Al)prefektúra | Kerület | Kanton | Község | |
---|---|---|---|---|---|
04 | Alpes-de-Haute-Provence[22] | Digne-les-Bains | 4 | 15 | 198 |
05 | Hautes-Alpes[23] | Gap | 2 | 15 | 162 |
06 | Alpes-Maritimes[24] | Nizza | 2 | 27 | 163 |
13 | Bouches-du-Rhône[25] | Marseille | 4 | 29 | 119 |
83 | Var[26] | Toulon | 3 | 23 | 153 |
84 | Vaucluse[27] | Avignon | 3 | 17 | 151 |
Összesen: | 18 | 126 | 946 |
Népessége
[szerkesztés]A régió teljes népessége 2020. január 1-jén 5 098 666 fő volt.
Lakosok száma | 4 935 576 | 4 953 675 | 4 983 438 | 5 007 977 | 5 030 890 | 5 052 832 | 5 081 101 | 5 098 666 | 5 127 840 |
2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2017 | 2018 | 2019 | 2020 | 2021 |
A megyék és a megyeszékhelyek népessége (2020. jan. 1.):
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/75/Ernte_in_der_Prov%C3%A9nce.jpeg/220px-Ernte_in_der_Prov%C3%A9nce.jpeg)
Megye | Népesség | Székhely | Népesség |
---|---|---|---|
Bouches-du-Rhône | 2 048 070 | Marseille | 870 321 |
Alpes-Maritimes | 1 097 410 | Nizza | 343 477 |
Var | 1 085 189 | Toulon | 179 659 |
Vaucluse | 561 941 | Avignon | 90 597 |
Alpes-de-Haute-Provence | 165 451 | Digne-les-Bains | 16 864 |
Hautes-Alpes | 140 605 | Gap | 40 111 |
A táblázatból kiolvasható, hogy a legnépesebbek a tengerparttal rendelkező megyék (Bouches-du-Rhône, Alpes-Maritimes, Var), itt lakik a régió összlakosságának 83%-a. A másik három „belső”, tengerparttal nem rendelkező megye lélekszáma együtt sem éri el a központi város, Marseille lakosságának számát. Az is jól látszik, hogy a három legnépesebb megyeszékhely – Marseille, Nizza, Toulon – egyaránt tengerparti város.
A lakosság kb. 90%-a városban él, Provence-Alpes-Côte d’Azur az Île-de-France után az ország második legurbanizáltabb régiója. A lakosság eloszlása a régióban régóta nagyon egyenlőtlen. A Rhône völgye és a partvidék mentén kialakult városi hálózattal ellentétben a régió többi része laza településhálózatot alkot, nagyobb központok nélkül.[28]
Városok 50 000 főt meghaladó népességgel (2020. jan. 1.):
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2b/Calanques.jpg/220px-Calanques.jpg)
Város | Népesség | Megye |
---|---|---|
Marseille | 870 321 | Bouches-du-Rhône |
Nizza | 343 477 | Alpes-Maritimes |
Toulon | 179 659 | Var |
Aix-en-Provence | 147 122 | Bouches-du-Rhône |
Avignon | 90 597 | Vaucluse |
Antibes | 74 709 | Alpes-Maritimes |
Cannes | 72 435 | Alpes-Maritimes |
La Seyne-sur-Mer | 62 232 | Var |
Fréjus | 55 750 | Var |
Hyères | 54 615 | Var |
Cagnes-sur-Mer | 52 100 | Alpes-Maritimes |
Arles | 50 968 | Bouches-du-Rhône |
Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ Populations légales 2021
- ↑ Archivált másolat. [2016. március 6-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2012. december 26.)
- ↑ „Région Sud: une nouvelle marque pour une nouvelle ambition!”, maregionsud.fr, 2018. június 11.. [2018. június 12-i dátummal az eredetiből archiválva] (Hozzáférés: 2023. december 10.) (archív)
- ↑ La Crau, steppe pastorale (provence-pays-arles.com, hozzáférés: 2023-12-01)
- ↑ Le massif des Alpilles (atlas-paysages-paca.fr, hozzáférés: 2023-12-04)
- ↑ Préalpes (larousse.fr, hozzáférés: 2023-12-08
- ↑ Alpes françaises (larousse.fr, hozzáférés: 2023-12-08)
- ↑ Durance, la fin d’un modèle de résilience (politis.fr, 2022-07-02. Hozzáférés: 2023-12-10)
- ↑ Les enjeux de l’eau de la région PACA (paca.developpement-durable.gouv.fr, 2022-07-05. Hozzáférés: 2023-12-10)
- ↑ Je suis le canal Saint Julien (canalsaintjulien.com, hozzáférés: 2023-12-14)
- ↑ Canal de Craponne (patrimoine.ville-arles.fr, hozzáférés: 2023-12-16)
- ↑ Le canal de Carpentras (ventouxprovence.fr, hozzáférés: 2023-12-15)
- ↑ Le canal de Marseille (martigues-tourisme.com, hozzáférés: 2023-12-15)
- ↑ La régulation dynamique. Sa mise en oeuvre au Canal de Provence (shf-lhb.org, La Houille Blanche, 1977. 2-3 szám, 266. o. Hozzáférés: 2023-12-15)
- ↑ Canal de Provence: A most precious resource (iter.org, hozzáférés: 2023-12-14)
- ↑ Canal d'Arles à Bouc (projetbabel.org, archívból hozzáférés: 2023-12-12)
- ↑ Lac de l'Eychauda (paysdesecrins.com, hozzáférés: 2023-12-16)
- ↑ [1] (alpissime.com, hozzáférés: 2023-12-16)
- ↑ Destination parc national ] (Esprit parc national, hozzáférés: 2023-12-08)
- ↑ Le réseau des parcs de Provence-Alpes-Côte d’Azur (Hozzáférés: 2023-12-08)
- ↑ Les parcs en chiffres (Parcs naturels régionaux (PNR) de la Région Provence-Alpes-Côte d'Azur. Hozzáférés: 2023-12-08)
- ↑ Alpes-de-Haute-Provence. Institut national de la statistique et des études économiques (Insee.fr), 2024. január 1. (Hozzáférés: 2024. március 1.)
- ↑ Hautes-Alpes. Insee.fr, 2024. január 1. (Hozzáférés: 2024. március 1.)
- ↑ Alpes-Maritimes. Insee.fr, 2024. január 1. (Hozzáférés: 2024. március 1.)
- ↑ Bouches-du-Rhône. Insee.fr, 2024. január 1. (Hozzáférés: 2024. március 1.)
- ↑ Var. Insee.fr, 2024. január 1. (Hozzáférés: 2024. március 1.)
- ↑ Vaucluse. Insee.fr, 2024. január 1. (Hozzáférés: 2024. március 1.)
- ↑ Cécile Helle, Stéphane Leroy i. m. 11. o.
Források
[szerkesztés]- Cécile Helle, Stéphane Leroy: Provence-Alpes-Côte d’Azur: Structures, dynamiques, prospective (francia nyelven). Mappemonde 96/4, 1996. (Hozzáférés: 2023. december 4.) (archív)
- Une terre de diversité (francia nyelven). regionpaca.fr. [2011. április 26-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2023. december 6.) (archív)