Ellis-sziget
![]() |
A helyszín szerepel az UNESCO világörökségi javaslati listáján |
Ellis-sziget | |
![]() | |
Közigazgatás | |
Ország | USA |
Népesség | |
Teljes népesség | ismeretlen |
Földrajzi adatok | |
Fekvése | Hudson folyó |
Terület | 0,11 km² |
Tengerszint feletti magasság | 2,0 m |
Időzóna | |
Elhelyezkedése | |
![]() | |
Ellis-sziget weboldala | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Ellis-sziget témájú médiaállományokat. |
Az Ellis-sziget (angolul Ellis Island) kis sziget az USA-ban, a New York-i kikötő bejáratánál, a Hudson folyó torkolatában, a Felső New York-i öbölben.[1]
Írott történelme 1630-ig nyúlik vissza.[2][3] 1892–1954 között ez a sziget volt a legforgalmasabb bevándorlást ellenőrző állami állomás.[4]
A szigetet feltöltéssel bővítették 1892–1934 között. Előtte ezen a kis szigeten a Gibson erőd működött, majd később ez lőszerraktár lett. 1965-től a sziget a Szabadság-szobor Nemzeti Műemlék része, és 1990 óta itt van Bevándorlási Múzeum. 1998-tól a sziget nagyobb része New Jersey-hez tartozik. A sziget déli részén található a bevándorlók kórháza, mely zárva van a nyilvánosság előtt és része az emlékműkomplexumnak.
A sziget 2017 óta a világörökség javaslati listáján szerepel.[5]
Geográfia, elérhetőség
[szerkesztés]A sziget területe 11 ha. Eredetileg 1,3 ha volt, de folyamatosan feltöltötték az évek során.
A sziget tulajdonosa 1808-tól az Amerikai Egyesült Államok szövetségi kormánya, a működtetést a Nemzeti Park Szolgálat (National Park Service) végzi.
A nagyközönség komphajóval érheti el, mely vagy Jersey City-ből vagy Manhattan déli csücskéből (Battery Park) indul. Van egy híd összeköttetés is, de ezt nem használhatják a látogatók.
2001. szeptember 11. óta a szigetet fegyveres őrök felügyelik.
Bevándorlókat ellenőrző állomás
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c0/Ellis_Island_First_Bldg_Burnt_15-June-1897.jpg/250px-Ellis_Island_First_Bldg_Burnt_15-June-1897.jpg)
Mielőtt Ellis Island megnyílt, közel 8 millió bevándorló érkezett New York-ba. Ezt a tömeget Manhattan alsó végén, egy egykori erődben – a Castle Clintonban – kialakított állomáson ellenőrizték.[6] A szövetségi kormány 1890-ben átvette az irányítást és létrehozta az első szövetségi ellenőrző állomást a szigeten. Az első ellis island-i, emigránsokat ellenőrző állomás 1892. január 1-jén nyílt meg.[7] Az első állomás fából épült, ami 1897-ben teljesen leégett. Azután éghetetlen anyagból újjáépítették. A sziget területe nem volt elégséges az emigránsok ellenőrzésére, ezért feltöltötték, megnagyobbították a szigetet. 1892-ben, egy ünnepség keretében nyitották meg az új állomást. Az első évben közel 450 000 emigráns haladt át az ellenőrző állomáson.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a6/Ellis_Island_in_1905.jpg/250px-Ellis_Island_in_1905.jpg)
Megnyitása óta, több mint 12 000 000 emigráns haladt át az ellenőrző állomáson 1954-ig, amikor végleg bezárták.[8][9] Az ellis island-i bevándorlási rekord éve 1907 volt, amikor 1 004 756 emigráns érkezett.[10]
Az 1924-es Emigránstörvény után az emigrációt a külföldi követségeken intézték, az állomáson csak a gyanús emigránsokat ellenőrizték és a háborús menekülteket.
Az USA lakosságának egyharmada vezetheti vissza őseit az Ellis-szigeti bevándorló állomásig.
Az állomásra érkező bevándorlók átlagosan 2-5 órát töltöttek a szigeten, ezalatt 29 kérdésre kellett válaszolniuk. A bevándorlóknak rendelkezniük kellett kezdőtőkével (18-25 dollár). Akinek egészségügyi problémája volt, azt vagy hazaküldték, vagy a szigeten lévő kórházban ápolták. A bevándorolni szándékozók 2%-át utasították el.[11] Az első világháború alatt német szabotázsakció során felrobbant a kikötő egy része.
Fogva tartás, deportálás
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/23/Radicals_awaiting_deportation.jpg/250px-Radicals_awaiting_deportation.jpg)
1924 után Ellis Island elsődlegesen büntetőintézménnyé vált.[10][12]
A második világháború alatt és után, közel 7000 német, olasz és japán nemzetiségű embert tartottak fogva, a kémkedést, és szabotázst megelőzendő.[10] Később amerikai katonákat is kezeltek itt, akik betegen tértek haza. Az 1950-es biztonsági törvény megtiltotta fasiszta vagy kommunista szervezetek tagjainak a beengedését az USA-ba.[10]
A fogvatartottak csúcsszáma 1500 volt, de az 1952-es törvény után már csak 30-an „élvezték” az Ellis Island-i kényszertartózkodást. Az utolsó fogvatartott egy iszlám radikális mozgalom tagja volt 1953-ban.[13]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ed/Ellis_Island_arrivals.jpg/250px-Ellis_Island_arrivals.jpg)
Nevezetes emigránsok
[szerkesztés]Az első emigráns, aki áthaladt Ellis-szigeten, Annie Moore volt, egy 15 éves lány, aki Írországból érkezett 1892-ben a Nevada nevű hajóval. Két bátyjával érkezett a szüleihez, és egy arany tízdollárost kapott a bevándorlási illetékesektől, ennyi pénz addig még soha nem volt a kezében. Az utolsó személy, aki emigránsként áthaladt, egy norvég bevándorló volt, Arne Peterssen 1954-ben.
Bevándorlási múzeum
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/83/Ellis_Island_Immigrant_Hospital_building.jpg/250px-Ellis_Island_Immigrant_Hospital_building.jpg)
Az állomás fő épülete, mely 1990 óta a Bevándorlási Múzeum, 1900-ban nyílt meg. Az épület két tervezője, Edward Lippincott Tilton és William Alciphron Boring, aranyérmet kaptak az 1900-as párizsi világkiállításon.[14]
Miután 1966-ban az Ellis-sziget a nemzeti parki rangot elnyerte, az eredeti épületek restaurációja is elkezdődhetett.
150 millió dollár költséggel restaurálták az épületek egy részét, a fő épület 1990. szeptember 10-én készült el.
A restauráció folyamatban van, mert még néhány épület a déli részen nincs kész.[15] 2008-ban a múzeum könyvtárát Bob Hope Emlékkönyvtárnak nevezték el, az egykori állomáson áthaladt, később híressé vált személyiségről. Évente, egy ünnepség keretén belül, Ellis Island Tisztelet-Díj-at adományoznak az egykori bevándorlóknak.[16]
Az Ellis-sziget számos játék- és dokumentumfilmben szerepelt.
Irodalom
[szerkesztés]- Baur, J: Ellis Island, Inc.: The Making of an American Site of Memory', in: Grabbe, H. J./Schindler, S. (ed.), The Merits of Memory. Concepts, Contexts, Debates. 2008.
- Bolino, A: The Ellis Island Source Book. 1985.
- Cannato, Vincent J: American passage : the history of Ellis Island. (hely nélkül): New York : Harper. 2009. ISBN 9780060742737
- Yew, Elizabeth, M.D: "MEDICAL INSPECTION OF IMMIGRANTS AT ELLIS ISLAND, 1891-1924", Bulletin of the New York Academy of Medicine, Vol. 56, No. 5, June 1980. (hely nélkül): New York Academy of Medicine. 1980.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/32/Searchtool_right.svg/14px-Searchtool_right.svg.png)
Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ Hudson County New Jersey Street Map. Hagstrom Map Company, Inc (2010). ISBN 0-8809-7763-9
- ↑ Archivált másolat. [2012. április 14-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2012. március 31.)
- ↑ http://www.ellisisland.org/genealogy/ellis_island_timeline.asp
- ↑ http://www.nps.gov/elis/index.htm
- ↑ Ellis Island
- ↑ name="National Park Service: Ellis Island"
- ↑ The Statue of Liberty-Ellis Island Foundation, Inc., Passenger Record: Annie Moore, date of arrival: January 2, 1892, Hozzáférés ideje: 2011-03-23
- ↑ http://www.ellisisland.org/
- ↑ NPS:Ellis Island History
- ↑ a b c d Ellis Island Timeline, Ellis Island Foundation, 2000
- ↑ National Park Service: Ellis Island, Hozzáférés ideje: January 12, 2006.
- ↑ Jaynes, Gregory (July 8, 1985), "American Scene: From Ellis Island to LAX", TIME, <http://www.time.com/time/magazine/article/0,9171,959576-4,00.html>. Hozzáférés ideje: 2011-03-06 Archiválva 2011. június 29-i dátummal a Wayback Machine-ben Archivált másolat. [2011. június 29-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2012. március 31.)
- ↑ Kenneth Conboy. Kopassus: Inside Indonesia's Special Forces, November 16, 2002, Equinox Publishing, 352. o.. ISBN 9799589886
- ↑ National Park Service
- ↑ Bomar, Mary A.: Summary of Park Centennial Strategies (PDF). National Park Service, 2007. August. (Hozzáférés: 2008. február 15.)
- ↑ A Wall of Honor honlapja (angolul)