Nátrium-tiocianát
Nátrium-tiocianát | |||
![]() | |||
![]() A nátrium kation |
![]() A tiocianát anion (kalottamodell) | ||
![]() | |||
IUPAC-név | nátrium-tiocianát | ||
Más nevek | nátrium-rodanid nátrium-szulfocianát nátrium-szulfocianid | ||
Kémiai azonosítók | |||
---|---|---|---|
CAS-szám | 540-72-7 | ||
PubChem | 516871 | ||
ChemSpider | 10443 | ||
EINECS-szám | 208-754-4 | ||
ChEBI | 30952 | ||
RTECS szám | XL2275000 | ||
| |||
| |||
InChIKey | VGTPCRGMBIAPIM-UHFFFAOYSA-M | ||
UNII | 5W0K9HKA05 | ||
ChEMBL | 1644028 | ||
Kémiai és fizikai tulajdonságok | |||
Kémiai képlet | NaSCN | ||
Moláris tömeg | 81,072 g/mol | ||
Megjelenés | elfolyósodó színtelen kristályok | ||
Sűrűség | 1,735 g/cm³ | ||
Olvadáspont | 287 °C | ||
Forráspont | 307 °C | ||
Oldhatóság (vízben) | 139 g/100 mL (21 °C-on) 225 g/100 mL (100 °C-on) | ||
Oldhatóság | oldódik acetonban, alkoholokban, ammoniában, SO2-ben | ||
Savasság (pKa) | −1,28 | ||
Törésmutató (nD) | 1,545 | ||
Kristályszerkezet | |||
Kristályszerkezet | rombos | ||
Veszélyek | |||
EU osztályozás | ártalmas (Xn) | ||
NFPA 704 | |||
R mondatok | R20/21/22, R32, R36, R37, R38 | ||
S mondatok | S22, S26, S36 | ||
LD50 | 764 mg/kg (patkány, szájon át)[1] | ||
Rokon vegyületek | |||
Azonos kation | nátrium-cianát nátrium-cianid | ||
Azonos anion | kálium-tiocianát ammónium-tiocianát | ||
Ha másként nem jelöljük, az adatok az anyag standardállapotára (100 kPa) és 25 °C-os hőmérsékletre vonatkoznak. |
A nátrium-tiocianát (régies névvel nátrium-szulfocianid) kémiai vegyület, képlete NaSCN. Színtelen, elfolyósodó só, a tiocianát anion fő forrása, emiatt gyógyszerek és más vegyületek szintézisében használják kiindulási anyagként.[2] A tiocianát sókat jellemzően cianidok és elemi kén reakciójával állítják elő:
- 8 NaCN + S8 → 8 NaSCN
Rombos cellában kristályosodik, minden egyes Na+ centrumot a háromatomos tiocianát anion három kén és három nitrogén liganduma vesz körül.[3] Gyakori laboratóriumi reagens a vas(III) ionok jelenlétének kimutatására.
Szintetikus felhasználása
[szerkesztés]Nátrium-tiocianáttal alkil-halogenidekből a megfelelő alkil-tiocianátok állíthatók elő. Hasonló célra felhasználható az ammónium-tiocianát és a kálium-tiocianát is, melynek vízben kétszer olyan jól oldódik. Ugyancsak használható ezüst-tiocianát is, az oldhatatlan ezüst-halogenidek kicsapódnak, ami egyszerűsíti a feldolgozást. Az izopropil-bromid forró etanolos oldatban történő nátrium-tiocianátos kezelése izopropil-tiocianátot eredményez.[4] Protonálásával izotiociánsav, S=C=NH keletkezik (pKa = −1,28),[5] melyet in situ előállítva aminokra történő addícióval tiokarbamid-származékok nyerhetők.[6]
Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ Sodium thiocyanate, chemicalland21.com
- ↑ Schwan, A. L.. Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis. New York: John Wiley & Sons. DOI: 10.1002/047084289X.rs109 (2001)
- ↑ (1975) „Sodium thiocyanate”. Acta Crystallographica B31 (12), 2933–2934. o. DOI:10.1107/S0567740875009326.
- ↑ Shriner, R. L. (1943). „Isopropyl Thiocyanate”. Org. Synth.. ; Coll. Vol. 2: 366
- ↑ (2000) „Determination of the Acidity Constant of Isothiocyanic Acid in Aqueous Solution”. Canadian Journal of Chemistry 78 (12), 1627–1628. o. DOI:10.1139/cjc-78-12-1627.
- ↑ Allen, C. F. H.; VanAllan, J. (1955). „2-Amino-6-Methylbenzothiazole”. Org. Synth.. ; Coll. Vol. 3: 76
Fordítás
[szerkesztés]- Ez a szócikk részben vagy egészben a Sodium thiocyanate című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.