21. Berlini Nemzetközi Filmfesztivál
Ez a szócikk/szakasz most épül, még dolgoznak az első verzión! |
21. Berlini Nemzetközi Filmfesztivál | |
Rendezvény | |
Helyszín | Nyugat-Berlin, Németország |
Dátum | 1971. június 26–július 6. |
Nyitófilm | Klann – grand guignol |
Fesztiválok | |
Előző | 20. Berlini Nemzetközi Filmfesztivál (1970) |
Következő | 22. Berlini Nemzetközi Filmfesztivál (1972) |
Hivatalos weboldal | |
www.berlinale.de |
A 21. Berlini Nemzetközi Filmfesztivál 1971. június 26. és július 6. között került megrendezésre. A fesztivált Patrick Ledoux filmje, a Klann – grand guignol nyitotta meg.[1] A díjakat ezúttal nem osztották ki, a versenyt ugyanis július 5-én lezárták Michael Verhoeven háborúellenes filmje, az o.k. okozta botránynak köszönhetően.
Zsűri
[szerkesztés]Az alábbi emberek voltak a fesztivál zsűrijének tagjai:[2]
- George Stevens, amerikai filmkészítő - Zsűrielnök
- Klaus Hebecker, nyugat-német újságíró és filmkritikus
- David Neves, brazil filmkészítő és producer
- Véra Volmane, francia újságíró, író és filmkritikus
- Billie Whitelaw, brit színésznő
- Alberto Lattuada, olasz filmkészítő
- Dušan Makavejev, jugoszláv filmkészítő
- Gunnar Oldin, svéd újságíró és filmkritikus
- Manfred Durniok, nyugat-német producer
A fesztivál programja
[szerkesztés]Az alábbi filmek voltak versenyben az Arany Medve- és az Ezúst Medve-díjakért:
Magyar cím | Eredeti cím | Rendező | Ország |
---|---|---|---|
1501 1/2 | Paul B. Price | Amerikai Egyesült Államok | |
Ang.: Lone | Franz Ernst | Dánia | |
Argentina, mayo de 1969: Los caminos de la liberación | Octavio Getino, Nemesio Juárez, Rodolfo Kuhn, Jorge Martín, Humberto Ríos, Eliseo Subiela, Pablo Szir | Argentína | |
Áldd meg az állatokat és a gyermekeket | Bless the Beasts and Children | Stanley Kramer | Amerikai Egyesült Államok |
Bloomfield | Richard Harris | Egyesült Királyság, Izrael | |
Szégyenlős Charlie | Lyckliga skitar | Vilgot Sjöman | Svédország |
A macska | Le Chat | Pierre Granier-Deferre | Franciaország, Olaszország |
Dekameron | Il Decameron | Pier Paolo Pasolini | Olaszország |
Hova tűnt szép napok | Desperate Characters | Frank D. Gilroy | Amerikai Egyesült Államok |
Die Ordnung | Bohumil Stepan, Boris von Borresholm | Nyugat-Németország | |
Dulcima | Frank Nesbitt | Egyesült Királyság | |
Die ersten Tage | Herbert Holba | Ausztria | |
Egy álmodozó négy éjszakája | Quatre nuits d'un rêveur | Robert Bresson | Franciaország, Olaszország |
Finzi-Continiék kertje | Il giardino dei Finzi-Contini | Vittorio De Sica | Olaszország |
Wer im Glashaus liebt... | Michael Verhoeven | Nyugat-Németország | |
Milyen ízletes volt az a francia! | Como Era Gostoso o Meu Francês | Nelson Pereira dos Santos | Brazília |
In continuo | Vlatko Gilić | Jugoszlávia | |
Jaider, der einsame Jäger | Volker Vogeler | Nyugat-Németország | |
Éljen a halál | Viva la muerte | Fernando Arrabal | Franciaország, Tunézia |
Love Is War | Ragnar Lasse-Henriksen | Norvégia | |
A riszálás művészete | Ninì Tirabusciò: la donna che inventò la mossa | Marcello Fondato | Olaszország, Franciaország |
Vörös kalászok | Rdeče klasje | Živojin Pavlović | Jugoszlávia |
Találkozó Brayban | Rendez-vous à Bray | André Delvaux | Franciaország, Belgium |
Ai futatabi | 愛ふたたび | Kon Ichikawa | Japán |
Érintés | Beröringen | Ingmar Bergman | Svédország, Amerikai Egyesült Államok |
Whity | Rainer Werner Fassbinder | Nyugat-Németország |
Young Filmmakers Forum
[szerkesztés]- The Murder of Fred Hampton - Howard Alk (Amerikai Egyesült Államok)
- Bananera libertad - Peter von Gunten (Svájc)
- La bandera que levantamos - Mario Jacob, Eduardo Terra (Uruguay)
- La Bataille des dix millions - Chris Marker, Valérie Mayoux (Franciaország, Kuba)
- Szertartás (The Ceremony) - Nagisa Ōshima (Japán)
- Chicago 70 - Kerry Feltham (Amerikai Egyesült Államok, Kanada)
- Geschichten vom Kübelkind - Edgar Reitz, Ula Stöckl (Nyugat-Németország)
- Der Große Verhau - Alexander Kluge (Nyugat-Németország)
- Ich liebe dich, ich töte dich - Uwe Brandner (Nyugat-Németország)
- James ou pas - Michel Soutter (Svájc)
- Leave Me Alone - Gerhard Theuring (Nyugat-Németország)
- La memoria di Kunz - Ivo Barnabò Micheli (Olaszország)
- Monangambé - Sarah Maldoror (Angola)
- Nicht der Homosexuelle ist pervers, sondern die Situation, in der er lebt - Rosa von Praunheim (Nyugat-Németország)
- No pincha! - Tobias Engel (Burkina Faso, Franciaország)
- Olimpia agli amici - Adriano Aprà (Olaszország)
- Megszállottság (Ossessione), directed by Luchino Visconti (Italy)
- Ostia - Sergio Citti (Olaszország)
- Agyagsánc (Ramparts of Clay) - Jean-Louis Bertuccelli (Franciaország, Algéria)
- Rekonstrukció (The Reconstruction) - Theo Angelopoulos (Görögország)
- A szalamandra (The Salamander) - Alain Tanner (Svájc, Franciaország)
- Boldogság (Happiness) - Aleksandr Medvedkin (Szovjetunió)
- A Föld egyhatoda (Шестая часть мира) - Dziga Vertov (Szovjetunió)
- Tropici - Gianni Amico (Olaszország)
- Umano, non umano - Mario Schifano (Olaszország)
- Voto + fusil - Helvio Soto (Chile)
- Wechma - Hamid Benani (Marokkó)
- The Woman's Film - Louise Alaimo, Judy Smith, Ellen Sorren (Amerikai Egyesült Államok)
- W. R. - Az organizmus misztériuma (W.R.: Mysteries of the Organism|WR: Mysteries of the Organism) - Dušan Makavejev (Jugoszlávia, Nyugat-Németország)
Botrány
[szerkesztés]A fesztivál műsora alatt az o.k. című film vetítését leállították, és a George Stevens vezette zsűri 7-2 arányú szavazattal arra kötelezték Alfred Bauer fesztiválrendezőt, hogy vegye ki a filmet a versenyprogramból.[3] A zsűri döntését a FIAPF (Filmproducerek Nemzetközi Szövetsége) azon irányelvével indokolták, mely szerint "minden fesztiválnak közre kell járulnia a nemzetek között jobb megértés elősegítésében". A filmben ugyanis újraalkották a vietnámi háború "incidens a 192-es dombon" névvel emlegetett eseményét, amely során négy amerikai katona elrabolt, tömegesen megerőszakolt és végül megölt egy vietnámi lányt. Az esetet egy ötödik katona jelentette a feljebbvalóinak, de végül eltusolták az ügyet.
A második világháborúban is szolgált Stevens a filmet amerikaellenesnek kiáltotta ki,[4] míg egy másik zsűritag, Dušan Makavejev kiállt érte, a szervező Bauer pedig úgy vélte, hogy "A" listás fesztiválként nem zárhatnak ki filmeket, amiket már bevettek a programmba.[5] Ez vitákat váltott ki a Berlinale vezetése és Stevens, illetve a fesztivál és a nemzetközi sajtó közt, végül a többi rendező is visszavonta a versenyben lévő filmjeit és a zsűrit feloszlatták, így nem osztottak ki díjakat.[6] Később, egy sajtókörúton Verhoeven védelembe vette a filmjét, mondván az nem amerikaellenes, mivel az Egyesült Államok népének nagyja ellenezte a vietnámi háborút.
Fordítás
[szerkesztés]- Ez a szócikk részben vagy egészben a(z) 21st Berlin International Film Festival című angol Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ PROGRAMME 1960. berlinale.de. [2013. november 9-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2014. június 7.)
- ↑ JURIES 1970. berlinale.de. [2013. október 23-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2014. június 8.)
- ↑ „WAR FILM DROPPED BY BERLIN FESTIVAL”, The New York Times, 1970. július 3.. [2020. november 3-i dátummal az eredetiből archiválva] (Hozzáférés: 2020. március 10.) (angol nyelvű)
- ↑ Langford, Michelle. Directory of World Cinema: Germany (angol nyelven). Bristol, UK / Chicago, USA: Intellect Ltd, 29. o. (2012. augusztus 18.). ISBN 978-1-84150-465-0
- ↑ O.K. in the Forum Anniversary Programme. Berlinale , 2020. február 4. [2020. február 5-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2020. március 11.)
- ↑ Berlinale looks back on 60 years of war, scandal and glamour. Deutsche Welle , 2010. február 10. [2023. január 21-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2020. március 11.)
További információk
[szerkesztés]- Hivatalos weboldal (angolul)