Ptilocichla leucogrammica
Ptilocichla leucogrammica | ||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() | ||||||||||||||||||
Természetvédelmi státusz | ||||||||||||||||||
Sebezhető![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() | ||||||||||||||||||
Rendszertani besorolás | ||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||
Tudományos név | ||||||||||||||||||
Ptilocichla leucogrammica (Bonaparte, 1850) | ||||||||||||||||||
Hivatkozások | ||||||||||||||||||
![]() A Wikifajok tartalmaz Ptilocichla leucogrammica témájú rendszertani információt. ![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Ptilocichla leucogrammica témájú kategóriát. |
A Ptilocichla leucogrammica a madarak osztályának verébalakúak (Passeriformes) rendjébe és a Pellorneidae családjába tartozó faj.[1][2]
Rendszerezése
[szerkesztés]A fajt Charles Lucien Jules Laurent Bonaparte francia természettudós írta le 1850-ben, a Cacopitta nembe Cacopitta leucogrammica néven.[3]
Előfordulása
[szerkesztés]Délkelet-Ázsiában, Borneó szigetén, Brunei, Indonézia és Malajzia területén honos. Természetes élőhelyei a szubtrópusi vagy trópusi síkvidéki és hegyi esőerdők. Állandó, nem vonuló faj.[4]
Megjelenése
[szerkesztés]Testhossza 15-16 centiméter, testtömege 37-42 gramm.[3]
Életmódja
[szerkesztés]Rovarokkal táplálkozik.[3]
Természetvédelmi helyzete
[szerkesztés]Az elterjedési területe még nagyon nagy, de az erdőirtások miatt gyorsan csökken, egyedszáma 10000-19999 példány közötti és szintén gyorsan csökken. A Természetvédelmi Világszövetség Vörös listáján sebezhető fajként szerepel.[4]
Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ A Jboyd.net rendszerbesorolása. (Hozzáférés: 2020. március 14.)
- ↑ A taxon adatlapja az ITIS adatbázisában. Integrated Taxonomic Information System. (Hozzáférés: 2020. március 14.)
- ↑ a b c Hand Books the Birds. (Hozzáférés: 2020. március 14.)
- ↑ a b A faj adatlapja a BirdLife International oldalán. (Hozzáférés: 2020. március 14.)
Források
[szerkesztés]- A faj szerepel a Természetvédelmi Világszövetség Vörös Listáján. IUCN. (Hozzáférés: 2017. december 21.)
További információk
[szerkesztés]- Képek az interneten a fajról
- Xeno-canto.org - a faj hangja és elterjedési térképe. (Hozzáférés: 2020. március 11.)