Burchard-Bélaváry Konrád
Burchard-Bélaváry Konrád | |
![]() | |
Született | 1837. március 23.[1] |
Elhunyt | 1916. július 2. (79 évesen) Budapest |
Állampolgársága | magyar |
Foglalkozása |
|
Tisztsége |
|
Iskolái | Humboldt Egyetem |
Kitüntetései | |
Sírhelye | Fiumei Úti Sírkert |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Burchard-Bélaváry Konrád témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Burchard-Bélaváry Konrád (Eperjes, 1837. március 23. – Budapest, 1916. július 2.)[2] főrend, a pesti hengermalom volt igazgatója, később alelnöke.
Családja
Szülei Burchard János Vilmos (1795-1881)[3] és Wiemuth Karolina (1800-1879).[4] Testvére Burchard-Bélaváry Ottília. Felesége Fuchs Auguszta (1847-1903),[5] akivel 1868. január 11-én kötött házasságot. Fuchs Auguszta Fuchs Rudolf lánya, Fuchs János Sámuel püspök unokahúga, Schulek Vilmos professzor lánytestvére.
Nevelt fia Oláh Gusztáv (1857–1944) orvos, neurológus. Unokája Burchard-Bélaváry Erzsébet (1897–1987) pedagógus.
Élete
Szülővárosában elvégezte a kollégiumot, majd berlini kereskedelmi akadémián tanult, s ezután a kereskedelmi pályára lépett. Danzigban egy gabonakereskedő és hajózási vállalkozásnál dolgozott, 1862-ben tért haza külföldi tanulmányútjáról. 1864-től a Széchenyi István gróf által alapított Hengermalom Társaság szolgálatába állott, ahol szorgalma és tehetsége 1876-ra az igazgatói székbe emelték. 1892-től 1905-ig a társaság alelnöke, 1906-tól 1916-ig elnöke volt.
Minden erejét a magyar lisztipar fejlesztésének szentelvén, kitartással és sikerrel működött közre a malomipari tanfolyam szervezésében és a magyar lisztipar kiviteli érdekeinek előmozdítása körül. Elnöke volt az országos iparegyesület malomipari szakosztályának, egyik kezdeményezője az országos malomegyesületnek, melynek elnöke is volt. A világhírű malomipar együttes érdekeinek képviselete körül kül- és belföldi kiállításokon sikerrel és hatással működött közre, szóval a magyar malomiparosok között vezérszerepet vitt. Ez érdemeit méltányolta az uralkodó, midőn a főrendiháznak újjászervezése alkalmával 1885-ben annak tagjává kinevezte. Burchard-Bélaváry a magyar nagyiparnak első kinevezett képviselője volt a főrendiházban; kinevezése után csakhamar a pénzügyi bizottság tagja lett. A király 1891. november 23-án kelt elhatározásával megengedte, hogy Burchard családja régi nemesi nevét, a Bélaváryt ismét viselhesse, valamint családi címert is adományozott neki.[6]
1884 és 1896 között egyúttal Brazília budapesti főkonzulja volt. Részt vett 1873-ban a bécsi, 1878-ban pedig a párizsi világkiállításon. 1885-ben és 1986-ban a budapesti országos kiállítás csoportzsűri-elnöke volt. 1896-től a Nemzeti Casino tagja volt[7].
A Arany Érdemkereszt (1879), a Ferenc József-rend lovagja (1882). Az 1916. június 18-i miniszteri rendelettel kinevezett Osztrák Császári Lipót-rend lovagjaként halt meg, mielőtt a díszítést átadták.[8]
Főbb művei
- A Centro da Lavoura e Commercio brazíliai kávégyűjteménye az 1885. évi budapesti országos kiállításon. (Bp., 1885)
- Rapport sur l’état de la meunerie en Hongrie. (Bp., 1887)
- A malomipar az ezredéves országos kiállításon. (Bp., 1898)
Jegyzetek
- ↑ http://mek.oszk.hu/00300/00355/html/ABC00523/02431.htm, Burchard-Bélaváry Konrád, 2017. október 9.
- ↑ Halálesete bejegyezve a Bp. II. ker. állami halotti akv. 1622/1916. folyószáma alatt.
- ↑ familysearch.org Burchard János gyászjelentése
- ↑ familysearch.org Burchard Jánosné gyászjelentése
- ↑ Burchard-Bélaváry Konrádné Fuchs Auguszta gyászjelentése
- ↑ K 19 - Király Személye Körüli Minisztérium Levéltára - Királyi könyvek - 69. kötet - 348. oldal
- ↑ "Nemzeti Casino évkönyve 1914" [1]
- ↑ "Minisztertanácsi jegyzőkönyvek 1867-1944" [2]
Források
- Bokor József (szerk.). Burchard, A Pallas nagy lexikona. Arcanum: FolioNET (1893–1897, 1998.). ISBN 963 85923 2 X
- Névpont
- Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában
További információk
- Patrik Derfiňák 2016: Pred sto rokmi zomrel Konrád Burchard-Bélaváry. Dejiny 2/2016.
- Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái. Bp., Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete, 1939-2002. 7. kötettől sajtó alá rend. Viczián János.
- Das geistige Ungarn. Biographisches Lexikon. Hrsg. Oscar von Krücken, Imre Parlagi. Wien-Leipzig, W. Braumüller, 1918.
- Magyar életrajzi lexikon I-II. Főszerk. Kenyeres Ágnes. Bp., Akadémiai Kiadó, 1967-1969.
- Kempelen Béla: Magyar nemes családok. Bp., Grill Károly Könyvkiadóvállalata, 1911-1932.
- Magyar politikai lexikon. Szerk. T. Boros László. Bp., Európa Irodalmi és Nyomdai Rt., 1929.
- Révai Új Lexikona. Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd, Babits, 1996-.
- Új magyar életrajzi lexikon. Főszerk. Markó László. Bp., Magyar Könyvklub.