Károlyváros erődje
Károlyváros erődje | |
Grad Karlovac | |
![]() | |
Károlyváros központja az erőd sáncaival | |
Ország | ![]() |
Mai település | Károlyváros |
Tszf. magasság | 113 m |
Épült | 1579 |
Elhagyták | (nagyrészt lebontották) |
Építőanyaga | kő, tégla |
Elhelyezkedése | |
![]() |
Károlyváros erődje (horvátul: Grad Karlovac), egykori erődítmény Horvátországban, a mai Károlyváros belvárosában.
Fekvése
[szerkesztés]Károlyváros belvárosában, a Kulpa és a Korana folyók által határolt területen állt.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/94/Renaissance_star-shaped_fortress_in_Karlovac%2C_Croatia_%28designed_in_1774%29.jpg/150px-Renaissance_star-shaped_fortress_in_Karlovac%2C_Croatia_%28designed_in_1774%29.jpg)
Története
[szerkesztés]Az erőd építését az tette égetően szükségessé, hogy a horvát területre behatoló török hadjáratok egyre közelebb jutottak az osztrák örökös tartományokhoz. Ferhát pasa boszniai szandzságbég az 1577 végén és 1578 elején a Zrínyi-hegység összes várát elfoglalta. Abban az időben a Kulpánál húzódó az utolsó védelmi vonal építése még nem fejeződött be, így a bécsi hadvezetés nagyon nehéznek találta Horvátország többi részének védelmi pozícióit. Mindez egy korszerű kulpamenti erőd építését kívánta meg. Az erőd építéséhez alkalmas helyet a dobóci vár közelében találták meg, ahol 1579-ben várat kezdtek építeni, amelyet II. Károly főhercegről neveztek el. Az építés irányítója a neves építész, Martin Gambon volt. A várfalakon belüli térséget 24 szabályos térközre osztották. Geometriai középpontjában alakították ki a városmagot a főbb katonai és szakrális épületekkel. A reneszánsz főtéren még 1580-ban felépült a korai Szentháromság-plébániatemplom. A 16. és 17. században a katonai igazgatás során a város arculata fokról fokra alakult ki. A török a várat összesen hétszer támadta, de elfoglalni sohasem tudta. Az utolsó török támadás 1672-ben volt. A 18. század első évtizedeiben megindult a falak és bástyák korszerűsítése, valamint a lakóházaknak a tűznek jobban ellenálló anyagból történő építése. A hatszögű csillag alakú, füles bástyákkal erősített vár kora várépítészetének egyik remeke volt. A vár azonban idővel elveszítette hadászati jelentőségét, ráadásul a város terjeszkedésének adadályává vált. Először a várárkokat és a felvonóhidakat szüntették meg. A 20. század elejétől a falak, a bástyák és a sáncok fokozatosan a város életterének részei lettek. 1924-ben Edo Schreiner mérnökkel tervet készíttettek a város átfogó rendezésére. A falak és bástyák építési anyagát nagyrészt házak építésére használták fel. A sáncok egy részét dísznövényekkel ültették be, sétányokká, részben pedig sportpályákká alakították át. Így alakult ki fokozatosan a belváros mai képe.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/45/Nagy_Promen%C3%A1d.jpg/250px-Nagy_Promen%C3%A1d.jpg)
A vár mai állapota
[szerkesztés]Bár falait nagyrészt elbontották, az egykori erőd ma is a városközpont szerkezetének meghatározója.