Kovács Lajos (unitárius lelkész)
Kovács Lajos | |
Született | 1882. március 30. Fiatfalva |
Elhunyt | 1942. október 20. (60 évesen) Brassó |
Állampolgársága | román |
Nemzetisége | magyar |
Gyermekei | Kovács Lajos |
Foglalkozása | lelkész, egyházi író, műfordító |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Kovács Lajos, idősb (Fiatfalva, 1882. március 30. – Brassó, 1942. október 20.) unitárius lelkész, egyházi író, műfordító. Ifjabb Kovács Lajos unitárius püspök atyja.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4f/Nagyajtai_unit%C3%A1rius_v%C3%A1rtemplom.jpg/220px-Nagyajtai_unit%C3%A1rius_v%C3%A1rtemplom.jpg)
Életútja
[szerkesztés]Középiskolát és teológiát Kolozsvárt végzett. Pályáját szülőfalujában unitárius lelkészként kezdte, 1910-ben Nagyajtára, 1915-ben Brassóba hívták meg lelkésznek. A Háromszéki Egyházkör esperese (1937), az Unitárius Irodalmi Társaság tagja, vezető szerepe volt a brassói ÁGISZ (Általános Gazdasági és Ipari Szövetkezet) működésében.
A Keresztény Magvető és Unitárius Közlöny munkatársa. Angol eredetiből lefordította M. I. Savage A kereszténység fejlődéstörténete című munkáját (Székelyudvarhely, 1927). Szerkesztésében jelent meg – egy ideig sokszorosítón – Brassóban az Unitárius Híradó, az egyházközség értesítője (1931-40) és az Unitárius Jövendő (1939-42) című egyháztársadalmi folyóirat.
Kötetei
[szerkesztés]- Ébresztgetés (egyházi beszédek, Kézdivásárhely 1932);
- A mi tisztünk igazsága (Brassó 1933);
- A brassói unitárius egyházközség megalapítása, küzdelmei és célhoz jutása (Brassó 1936);[1]
- Izenet a Cenk tövéből (Brassó 1937).
Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ Kovács Lajos: Brassói Unitárius Egyházközségek - Unitarian Churches in Brassó. [2010. január 31-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2011. június 10.)
Források
[szerkesztés]- Romániai magyar irodalmi lexikon: Szépirodalom, közírás, tudományos irodalom, művelődés III. (Kh–M). Főszerk. Dávid Gyula. Bukarest: Kriterion. 1994. ISBN 973-26-0369-0
További információk
[szerkesztés]- Szabó Sámuel: A templomépítő lelkész. Keresztény Magvető, 1978/3-4.