Orczy István
Orczy István | |
![]() | |
Született | 1669 Kispöse |
Elhunyt | 1749. december 12. (79-80 évesen)[1] Gyöngyös |
Állampolgársága | magyar |
Gyermekei | Orczy Lőrinc |
Szülei | Julianna Boda de Bod Orczy Gergely |
Foglalkozása |
|
Tisztsége | magyar országgyűlési követ (1707–1707) |
Sírhelye | Szent Bertalan-templom |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Orczy István témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Orczy István (Kispöse, 1669 – Gyöngyös, 1749. december 12.) kisnemesi sorból vagyonos bárói rangra emelkedett, ezzel az Orczy családot országos hírű családdá tette. Alispán és jászkun főkapitány 1714-1734 között.
Életpályája
Orczy Gergely és Boda Julianna gyerekeként született az akkori Kispösén (a mai Gyöngyösfalun).[2] Iskoláit Kőszegen és Bécsben végezte, majd 1694-ben a győri kanonok Telekessy István szolgálatába szegődött. Amikor Telekessy-t 1699-ben kinevezték egri püspökké, Orczy is követve főpásztorát Heves és Külső-Szolnok vármegyébe került, ahol 16 évi egyházi szolgálata alatt a ranglétrán a püspöki jószágok prefektusa beosztásig jutott el.
1707-ben, mint Heves-Külső-Szolnok vármegye követe jelent meg az ónodi országgyűlésen. Petrovay Zsuzsanna-val 1708. január 18-án kötött házassága révén – anyósa Nyáry Zsuzsa örökéből – jelentős birtokokra tett szert Heves, Nógrád, Gömör, Kishont és Túróc vármegyékben. Esküvőjükön Rákóczi generálisa, Bercsényi Miklós vállalta a násznagy szerepét. 1710 és 1715 között Heves és Külső-Szolnok vármegye alispánja. 1714 és 1734 között ő a Német Lovagrend főinspektora, a jászkunok lovagrendi földesúri főkapitánya.
1716-ban Savoyai Jenő herceg Temesvárnál és Péterváradnál az oszmánok ellen harcoló hadseregének legfőbb élelmiszerszállítója.
Orczy a királytól zálogként 1712-ben, majd 1717-ben adományként megkapta Thököly Imre gyöngyösi javait is, majd 1717-ben Pesten vett házat az Úri utcában.
Orczy István 1731. április 30-án a Német-római birodalomtól bárói rangot kapott , majd 1736-ban magyar báróságot kapott VI. Károly császártól. Orczy István a nemesi felkelők élén vezetője volt az 1735. évi Szegedinác Jovánovics Péró kapitány féle parasztlázadás lecsendesítésének, amiért III. Károly magyar király, VI. Károly néven német-római császár (1685–1740) arany láncon függő 68 nagyobb gyémánttal díszített arcképével jutalmazta meg. A továbbiakban több fontos beosztást látott el a magyarországi Habsburg adminisztrációban (a királyi tábla érseki bírája, alországbíró.
Orczy István életének mintegy 80 éve alatt a kisnemesi sorból nagy vagyonnal rendelkező báróvá küzdötte fel magát. Egész életét a folyamatos birtokszerzés jellemezte. Birtokainak nagysága meghaladta a 250 000 holdat.
Orczy Istvánnak négy gyermeke ismert, fiai Orczy Lőrinc és Kristóf, valamint lányai Zsuzsanna és Anna. Orczy István 1749. december 12-én hunyt el Gyöngyösön, ahol a Szent Bertalan-templomban temették el.
Források
- ↑ István Orczy, https://macse.hu/gudenus/mfat/fam.aspx?id=27522
- ↑ Gyöngyösfalu Kispöse, Nagypöse, Ludad és Seregélyháza egyesítésével keletkezett.
- https://web.archive.org/web/20160304141812/http://www.dkvk.hu/feltoltkepek/:_Dunakeszi_Helytorteneti_Szemle_2012._majus.pdf
- http://vfek.vfmk.hu/00000113/04_27fej.htm
- https://web.archive.org/web/20120522204907/http://www.matramuzeum.hu/e107_files/downloads/tanulmanyok_az_orczy_kastelyrol%20_es_kertjerol.pdf
- https://web.archive.org/web/20160304094415/http://www.npg.hu/index.php/component/jcollection/item/747-orczy-istvan