Auguste Arthur de la Rive
Auguste Arthur de la Rive | |
![]() | |
Született | 1801. október 9.[1][2][3][4][5] Genf[6][7] |
Elhunyt | 1873. november 27. (72 évesen)[1][2][3][5] Marseille[6][7] |
Állampolgársága | |
Gyermekei | William de La Rive |
Szülei | Charles-Gaspard de la Rive |
Foglalkozása |
|
Kitüntetései |
|
Sírhelye | Cimetière des Rois (L7 814) |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Auguste Arthur de la Rive témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Auguste Arthur de la Rive (Genf, 1801. október 9. – Marseille, 1873. november 27.) svájci fizikus, Charles-Gaspard de la Rive orvos fia.
Élete
A genfi akadémián a fizika tanára volt. Különösen az elektromosságra és mágnességre vonatkozó kísérleteket, de fontos kutatásokat tett a gázok hőtanának terén is. Megvizsgálta a földkéreg hőmérsékletét és érdekes megfigyeléseket tett az északi fényre nézve. De la Rive 1828-ban foglalkozott először azon gondolattal, hogy lehetséges-e ezüstöt vagy rezet galvánáram segítségével arannyal bevonni, ami által a galvanoplasztikát hathatósan előremozdította. 1836-tól 1844-ig a Bibliothèque universelle de Genève folyóiratot szerkesztette és annak pótlékául az Archives de l'électricité címűt.
Művei
- Traité de l'électricité théorique et appliquée (Párizs, 1854, 58 köter)
- Az idősebb De Candolle életrajza (Genf, 1851)
Ezeken kívül számos kisebb-nagyobb értekezést is írt.
Jegyzetek
- ↑ a b Francia Nemzeti Könyvtár: BnF források (francia nyelven). (Hozzáférés: 2015. október 10.)
- ↑ a b SNAC (angol nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
- ↑ a b www.accademiadellescienze.it (olasz nyelven). (Hozzáférés: 2020. december 1.)
- ↑ Académie nationale de médecine (francia nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
- ↑ a b Annuaire prosopographique : la France savante. (Hozzáférés: 2017. október 9.)
- ↑ a b c 018714
- ↑ a b www.accademiadellescienze.it (olasz nyelven). (Hozzáférés: 2020. december 1.)
- ↑ List of Royal Society Fellows 1660-2007. Royal Society
Források
- Bokor József (szerk.). A Pallas nagy lexikona. Arcanum: FolioNET (1893–1897, 1998.). ISBN 963 85923 2 X