Theodosius-dinasztia
Megjelenés
A Theodosius-dinasztia uralkodócsalád volt a Római-, a Nyugat-, és a Keletrómai (Bizánci) Birodalomban 378-tól Nyugatrómai Birodalomban 455-ig, a Keletrómai (Bizánci) Birodalomban 457-ig.
Portré | Uralkodó | Uralkodott | Megjegyzés |
---|---|---|---|
I. (Nagy) Theodosius
(*347. január 11. †395. január 17.)[1] |
378-395 | Ő volt az utolsó, aki újra tudta egyesíteni a Római Birodalmat, 392-395-ig. |
Portré | Uralkodó | Uralkodott | Megjegyzés |
---|---|---|---|
Arcadius(* 377 | 395-408 | I. Theodosius a végakarata szerinti felosztása a 17 Arcadius éves és a 10 éves Honorius közt véglegesnek és a birodalom története szempontjából döntőnek bizonyult. Keleten az eltérő belső fejlődés és a sajátos külpolitika. A kereszténységet elterjesztette, tiltotta és üldözte a pogány kultuszokat. Az ortodoxiát erősítette meg az ariánusokkal szemben.[3] | |
II. Theodosius(* 401. április 10.
† 450. július 28.)[2] |
408-450 | Szelíd, tudatos, könnyen uralható ember volt, hagyta, hogy kormányát rokonai és miniszterei irányítsák. Arcadius keleti császár (uralkodott 383–408) fiaként 402-ben társcsászárrá nevezték ki, és apja 408-ban bekövetkezett halála után Keletrómai Birodalom egyedüli uralkodója lett. Eleinte a tehetséges Anthemius praetorianus prefektus volt a fiatal Theodosius régense. Anthemius 414-ben felhagyott a régensiséggel, s a császár nővére, Pulcheria megkapta az augusta címet, és átvette a régensséget. Uralkodása alatt a kormány irányítása Theodosius kezében maradt.[4] | |
Marcianus(* 392/396
† 457. január 26.)[5] |
450-457 | Figyelemreméltó: Attilával szemben igen bátran viselkedett. Nemhogy az évi adót megtagadta, még III. Valentinianus nyugatrómai császárt is gyámolította az Attila ellen folytatott harcban.[6] |
Portré | Uralkodó | Uralkodott | Megjegyzés |
---|---|---|---|
Honorius(* 384. szeptember 9.
† 423. augusztus 15.)[7] |
395-423 | Negyedszázados uralkodása Róma történetének legkatasztrofálisabb időszakai közé tartozott. Uralma alatt több mint hétszáz év után először idegen seregek bevették Rómát, Britannia gyakorlatilag elszakadt a birodalomtól, és megindult a katonailag és gazdaságilag összeroppant Nyugatrómai Birodalom fél évszázados hanyatlása majd bukása.[8] | |
III. Constantius(* 370 körül
† 421. szeptember 2.)[9] |
421 | Honorius társcsászára.[9] | |
Ioannes | 423-425[7] | Trónbitorló császár 423-tól 425-ig.[10] | |
III. Valentinianus(* 419. július 2.
† 455. március 16.)[9] |
425-455 | Apja Flavius Constantius patrícius volt, aki 421-ben III. Constantius néven társcsászárként uralkodott. Fia nevében 437-ig Galla Placidia kormányozta a birodalom nyugati felét, bár Aëtius hadvezér fokozatosan átvette tőle az irányítást. Valentinianus 437-ben feleségül vette II. Theodosius keletrómai császár lányát, s az élvezeteket hajszolta, míg Aëtius és Leó pápa kiadta a híres 17-es császári rendeletet.[11] | |
Petronius Maximus(* 396 † 455. május 31.[9])[9] | 455 | III. Valentinianus 455-ös meggyilkolása után a Theodosius-háznak nem volt férfi örököse, és egyetlen kiemelkedő hadvezér sem állt rendelkezésre, aki elfogadható utódot jelölhetett volna ki. A trón jövendőbeli birtokosáról ezért ellentétes vélemények alakultak ki. Egyes vezéri személyiségek egy bizonyos Maximianust támogattak, aki egy egyiptomi kereskedő fia és Aetius gazdasági intézője volt. Ha lett volna idő a keleti uralkodó, Marcianus megkérdezésére, akkor sokkal valószínűbb, hogy egy másik személyiséget, Majorianust (aki később császár lett) támogatta volna.[12] | |
Anthemius (* 420 körül
† 472. július 11.)[7] |
467–472[9] | Marcianus bizánci császár veje volt, és Marcianus utódja, I. Leó bizánci császár nevezte ki nyugatrómai császárrá. Leónak az volt a célja, hogy Anthemius segítse őt az észak-afrikai vandálok ellen vezetett háborúkban.[13] | |
Olybrius
(* 430 körül † 472. november 2.)[7] |
472 | 472-ben Ricimer nevezi ki Anthemius meggyilkolása után. I. Leó kelet-római császár nem ismerte el nyugatrómai császárnak. 472. augusztusban meghalt Ricimer, akit fia, Gundobad követett a katonai vezetői székben. 472. november 2.-án Olybrius meghalt vízkórban.[14] |
Tehát a Theodosius-dinasztiabeli uralkodók uralma alatt a Nyugatrómai Birodalom hanyatlott, míg a Keletrómai Birodalom virágzott.
- ↑ (2024. július 21.) „I. Theodosius római császár” (magyar nyelven). Wikipédia.
- ↑ a b (2024. május 29.) „Bizánci császárok listája” (magyar nyelven). Wikipédia.
- ↑ Magyar Katolikus Lexikon > A > Arcadius. (Hozzáférés: 2024. szeptember 5.)
- ↑ Theodosius II | Eastern Roman Empire, Constantinople, Law Code | Britannica (angol nyelven). www.britannica.com, 2024. július 24. (Hozzáférés: 2024. szeptember 5.)
- ↑ (2024. május 29.) „Bizánci császárok listája” (magyar nyelven). Wikipédia.
- ↑ Marcianus, | A Pallas nagy lexikona | Kézikönyvtár (magyar nyelven). www.arcanum.com. (Hozzáférés: 2024. szeptember 5.)
- ↑ a b c d e (2024. február 7.) „Római császárok listája időrendben” (magyar nyelven). Wikipédia.
- ↑ Flavius Honorius római császár (magyar nyelven). Google Arts & Culture. (Hozzáférés: 2024. szeptember 5.)
- ↑ a b c d e f g h i (2024. február 7.) „Római császárok listája időrendben” (magyar nyelven). Wikipédia.
- ↑ (2020. április 10.) „Ioannes római császár” (magyar nyelven). Wikipédia.
- ↑ III. Valentinianus (magyar nyelven). Múlt-kor történelmi magazin, 2005. október 12. (Hozzáférés: 2024. szeptember 5.)
- ↑ Római Birodalom - Petronius Maximus (455). romaikor.hu. (Hozzáférés: 2024. szeptember 5.)
- ↑ . historia-cronologia.lapunk.hu. (Hozzáférés: 2024. szeptember 5.)
- ↑ Olybrius - Livius. www.livius.org. (Hozzáférés: 2024. szeptember 5.)